HAVFESTIVALEN I ROCHEFORT
-Skal vi slå opp her? -Ok.
Ok!
-Veldig bra. Nå er timen over. -Ha det.
Husk at draktene må være klare i morgen.
-Ja, mademoiselle. -Ha det, Hélène.
Delphine! Kom og se, de er her nå. De slår opp på torget.
Vi må nok øve med ungene på søndag morgen.
-Nei, da. -Ikke?
Vi er tvillingsøstre, som få Astrologisk likeså
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
To unge frøkner Har hatt elskere begge to
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Begge oppfostret av vår mor så god
Hun jobbet sent og tidlig For oss begge to
For at vi skulle kunne studere
Solgte hun pommes frites Og mere
Vår far er ukjent for oss begge to
Men når vi er nakne Så ser vi noe.
Begge to på ryggen vi har
-Et fødselsmerke -Som far
Vi er tvillingsøstre, som få Astrologisk likeså
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Vi liker en god spøk, moro Og kvikke svar
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Sorgfrie og glade er vi begge to
Og det vi vil ha av kjærlighet Det skal vi få
-For forelskelser -Og vill lidenskap
Er vi begge to klar Til å gi alt vi har
To delikate skjønnheter, det er vi
Vi maler, spiller, danser og gjør akrobati
-Vi leter en god mann -Etter en som er kjekk
Den ideelle mann Som får hjertet til å stå i brann
Vi er tvillingsøstre, som få Astrologisk likeså
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Vi er smarte jenter Og oppfinnsomme også
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Å gi pianoundervisning gjør meg blek
Jeg har forsørget meg på skalaens lek
Men nå har jeg fått nok av småbyens monotoni
Nå vil jeg leve av musikken i hovedstaden Paris
Det er slutt på å gi timer i dans
Jeg vil også til Paris og prøve min sjanse
Undervise, det kan jeg ikke fordra
Jeg vil til Paris og gå på opera
Vi er tvillingsøstre, som få Astrologisk likeså
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Hjelp oss to frøkner bort herfra Allegretto
Mi-fa-sol-la-mi-re Re-mi-fa-sol-sol-sol-re-do
Kvart på tolv! Jeg kommer for sent.
-Henter du Boubou? -Kan ikke du?
-Jeg går neste gang. -Med den hatten?
Ja. Nei, forresten.
-Jeg skal møte Guillaume. -Hva vil han?
-Treffe meg. -Da får han vente.
-Kommer du hjem til lunsj? -Ja, men ikke før ett.
Hvor er pudderet? Her.
Vi spiller banjo og trompet
Vi liker ord og lek og annen kvikkhet
Vi er smarte jenter Og oppfinnsomme også
Vi er tvillingsøstre, som få Astrologisk likeså
-Ha det. -Ha det.
Unnskyld.
-Hvor skal dere? -Til kafeen.
Vent på oss.
-Hei. -Hei.
Pommes frites? To pommes frites.
-Skal dere på festivalen? -Ja. Du tjener vel på den.
Vi klarer oss uten. Vær så god.
-Esther og jeg ser oss litt rundt. -Nå?
Vi rekker det. Ha det.
-Jøss... -Dere er ikke så galante mot damene.
De er ikke damene våre.
-Er de artister? -Den blonde danser indisk.
Og hun med rødt hår kinesisk.
-Det er vanskeligere. -Interessant.
Det er han som er sjefen. Jeg er mekaniker.
-Hei, Yvonne. -Hei, Maxence.
-Hei. -Fortsatt distré?
-Mer enn noen gang. -Det er medfødt.
Jeg dimmer om tre dager.
-En Clacquesin. -Vi har ikke mer.
-Nei, men vi har annet. -En øl?
-Har du funnet henne? -Ikke enda, men jeg er tålmodig.
-En øl. -Har han funnet henne?
-Nei. -Hva har han mistet?
-Den ideelle kvinnen. -Han har aldri funnet henne.
Han har malt henne. Han er maler og poet.
Vi leter alle etter den ideelle kvinnen.
Ikke vær lei deg, Maxence. Det er nok av kvinner.
Jeg har lett overalt etter henne Jeg har reist jorden rundt
Fra Venezia til Java Fra Manilla til Angkor
Det var Jeanne og Victoria Venus og Mona Lisa
Jeg har ei funnet henne Og jeg leter fortsatt
Jeg vet ikke hvem hun er Men likevel jeg ser
Navnet har jeg diktet opp Stemmen hennes har jeg hørt
Jeg har tegnet hennes kropp og malt hennes ansikt
Hennes portrett og kjærlighet er bare et bilde
Hun har skjønnheten til en romantisk jente
Med en Botticellis uskyldige blikk
Profilen hennes tilhører mytologiens jomfruer
Som hjemsøker museer og romantiske ynglinger
Hennes gange minner om svunne tider
Som farer forbi i mitt hode som flagrende drømmer
På hennes panne skinner håret som gull
Havets vind og sol slåss om det som katt og hund
Jeg kan snakke om hennes øyne og hender
Jeg kan snakke om henne til en ny dag gryr
Hennes kjærlighet betyr alt
Men hva hjelper det å drømme?
Jeg har lett overalt Men jeg har ikke funnet henne
Han kan snakke om hennes øyne og hender
Han kan snakke om henne til en ny dag gryr
Hennes kjærlighet betyr alt
Men hva hjelper det å drømme?
Han har lett overalt Men han finner henne ikke
Er hun langt herfra? Er hun like ved?
Jeg vet ikke enda Men jeg vet at hun finnes
Er hun en fiskerdatter eller en prinsesse?
Hun kan være hva hun vil For jeg er jo en kunstner
Jeg følger bare kjærlighetens lov
Hun må være vakker, men jeg har ikke sett henne.
-Ikke jeg heller. -Jeg foretrekker rødtopper.
-Himmel! Har du sett Delphine? -Nei.
Hun har sikkert glemt å hente Boubou.
-Kan du hente ham? -Jeg kan ikke. Vi drar snart.
-Må jeg gå, rekker jeg ikke å dekke. -Beklager. Ha det.
-Ha det. -Ha det.
Kan du gjøre det? Skolen ligger rett bak torget.
-Det kan vi godt. -Så snilt.
Spør etter Boubou. Sønnen min. Attpåklatten min.
Jeg kan aldri gå herfra. Jeg er innelåst i dette akvariet.
Jeg som var født til å leve på en strand ved Stillehavet.
Lytte til fin musikk og lese poesi.
Yvonne. Vi er tom for lim.
Kjøp en tube til ham på veien. Tusen takk.
Boubou!
Hei.
Så skitten du er. Buksene er jo helt nye.
-Boubou? -Hva vil dere ham?
Hei. Vi skulle hente Boubou.
-Hvem sier det? -Damen på kafeen.
-Så frekke dere er. -Vi jobber på festivalen.
Selvfølgelig...
-Du er veldig vakker. -Det har jeg hørt før.
Kjolen din revner igjen.
-Skal vi ta ham med? -Jeg vil gå med dem.
-Dere kidnapper ham ikke? -Det sier vi ikke.
Det passer egentlig bra. Jeg har noen ærend.
-Oppfør deg pent. Ha det, vennen. -Ha det.
-Ha det.
-Tanten din er vakker. -Hun er søsteren min.
Jeg vil ha godteri. Skal vi stå her hele dagen?
Hei, blomsten min. For et vakkert vesen!
-Med "vesen" mener du "kropp". -Det stemmer, hjertet mitt.
Var jeg ikke så forelsket, hadde jeg vært sjalu. Men jeg elsker deg.
Det fyller meg med stolthet, og jeg har alltid lyst på deg.
-For noen følelser jeg vekker. -Fråtsing og utukt.
Og pjatt. Du elsker å høre deg selv snakke.
-Deg og meg. Jeg elsker deg. -Var det det du ville si meg?
-En dag blir du min kone. -Jeg har alt sagt nei.
-Hvorfor kommer du hit, da? -Fordi du morer meg.
Men jeg kan la være å komme hit.
-Men det er jo meg! -Ja, blomsten min.
-Poserer du for soldater? -Soldater? Hvem har malt bildet?
En soldat, sa jeg jo. Han sier at han er maler og poet.
-Kjenner du ham? -Nei.
-Likheten er ubehagelig. -En tilfeldighet.
-Men det er jo meg. -Nei. Det er enkelt og figurativt.
Det er et verdiløst portrett. Tegnet ut fra fantasien.
Den enkle tittelen er "Den ideelle kvinnen".
"Den ideelle kvinnen." Han elsker meg. Hvordan er han?
-Intetsigende. Ubetydelig. -Jeg vil treffe ham.
Synd, han dro nettopp. Han skal være i Paris en stund.
Han er ikke noe for deg.
Du tror at du kjenner meg Men du vet ingenting, ting, ting
Om du visste hva jeg drømte om ville du ha falt om
Det får du aldri vite
-Det vet du godt at jeg vet -Så si meg, hva får meg til å le?
Hvorfor elsker jeg å danse og drømme meg bort og fantasere?
Jeg er ikke mer enn en dukke for deg Hva var det du så i meg?
Det jeg sier finner du banalt Jeg kan være trist eller glad
Du er likeglad
Ingen kan rokke ved din selvtillit, du gjør narr av meg for alt
Du elsker penger over alt, og hva betyr "jeg elsker deg" da?
Om du virkelig elsket meg
-Hvorfor gjenta meg selv? -Om du elsket meg så høyt som du sier
Når jeg kjeder deg sier du "Tid er penger"
Men for meg, min venn, er tid bare kjærlighet
Det er latter og sang, dagen lang
Å elske Herrens netter mest Tid er kjærlighet
Og vite at livet er en fest
Å bli min elsker kan du glemme Følelsene dine er løgn, løgn, løgn
Gjenoppta din frihet og løse forhold til prisen av noen donasjoner
Og så glemmer du meg
-Hvorfor komplisere alt? -Damene flørter veldig med deg
En dame med fløyelsrøst vil ta dine penger og si hun elsker deg
Tilgi meg min oppriktighet Men mitt hjerte får du ei
La oss gjøre kort prosess og slå opp i vennlighet
Du og jeg, vi er historie
-Farvel, Guillaume. -Ha det, hjertet mitt.
Øynene dine har samme blåfarge som maleriet.
-Det er ikke min feil. -Det er sant. Du liker blå øyne.
Jeg har aldri sett noe lignende.
Da er ikke bildet abstrakt. Det ligner jo øynene hans.
Og de er ikke abstrakte. De ser på deg.
-Se, mamma. -Det hadde dere ikke behøvd.
Det var så lite.
Takk.
-Vær så god. -Takk, så snilt av deg.
-Vil dere ha noe å drikke? -Ja.
-Vi så en pen blondine. Søsteren din. -Jeg har ingen.
-Delphine! -Jaså. Det er datteren min.
-Hun er vakker. -Du også.
-Det har jeg hørt før. -Det stormer på havet!
Demp deg!
-Hei, Dutrouz. -Hei.
Noen venner. Subtil Dutrouz.
Subtil som parfymen. Dutrouz med "z".
-Bill-som i biljard. -Etienne-som alle andre.
Vær så god. Til deg. Det er en atom-ubåt i celluloid.
Og her limes det. Så bra.
Jeg så dem nettopp igjen med sine støvler og geværer.
De kan lett skyte oss ned.
Jeg vil ikke ha noe, takk. Jeg kommer innom i ettermiddag.
-Hvem var det? -Dutrouz.
-Hva jobber han med? -Han er rentenist. Hva med dere?
Vi? Vi drar fra by til by
Vi selger motorsykler Det er på veiene vi bor
En dag her, en dag der Vi lever i det fri
Vi går fra lykke til lykke Fri som fuglen
Vi foretrekker livets solside
Og unngår tristhet for enhver pris
Søte damer ute etter gøy
Vi vil ikke ha noen sorg
Vi drar fra by til by Fra hjerte til hjerte
En søt jente i hver en havn Fra favn til favn
Vi nyter livets glade dager Spiser hva vi behager
Fra morgengry til solen daler
Et barnesmil gir oss varme
En liten siesta i det fri
Vill elskov i en eng
Vinden stryker over ansiktet
Fra by til by Vi vet ei hva morgendagen bringer
En blondine sier hei Og livet er en sang
En dag her, en dag der Vi lever i en roman
Et liv fylt av tilfeldigheter Et liv fylt av lykke
Heller glede enn smerte
Intelligense heller enn dumhet
Oppriktighet heller enn falskhet
Og myke omfavnelser heller enn politi
Vi drar fra fest til fest Folk peker på oss
Vi kalles omreisende Men vi er poeter
En dag i alvor, en dag i glede Livet to sider har
Tilværelsens tragedie og lykkens komedie
Vennskap på liv og død
Fryktløse og uklanderlige
Riddere uten mynter i lommen
Men med et hjerte av gull
Vi drar fra by til by Over elver og hav
Omreisende, det er vi Det er på veiene vi bor
Vi drar fra by til by Over elver og hav
Omreisende, det er vi Det er på veiene vi bor
-Hva er det? -Jeg er lei meg, og jeg kjeder meg.
-Du skjuler noe. -Guillaume og jeg har slått opp.
Bra. Jeg har aldri likt ham.
-Vet du hva jeg tenker på? -Ja. På mannen i ditt liv.
-Hvordan gjettet du det? -Det er enkelt.
Du har alltid det uttrykket når du tenker på mannen i ditt liv.
Jeg vet ikke hvem han er Likevel ser jeg ham for meg
Navnet hans virker kjent Jeg kjenner stemmen hans
I mine drømmer ser jeg ofte ansiktet hans
Hans kjærlighet og hans blikk smelter sammen til et bilde
Hans skjønnhet er ungdommelig romantisk
Hans talent er som den gudommelige Raphaels
En livsfilosofi med demokratisk ånd
Og med poetenes uendelige rim
Jeg kunne snakke om hans øyne og hender
Jeg kunne snakke om ham helt til dagen gryr
Hans kjærlighet er mitt liv Men hva hjelper det å drømme?
Illusjonen om kjærlighet er ikke ekte kjærlighet
Er han nær? Er han lang borte? Er han i Rochefort?
Jeg kommer til å møte ham, for jeg vet at han finnes
Kjærligheten er sterkere enn all sunn fornuft
Mot dens lover og regler er vi alle maktesløse
Og maktesløs det er også jeg
Jeg tror ikke man finner en slik fyr i Rochefort.
Ikke akkurat nå. Han er i Paris. Han har malt meg.
-Hvem da? -En kunstner jeg aldri har truffet.
Han finnes, og han elsker meg, men jeg har aldri sett ham.
Du har feber. La oss dra til Paris, da.
-Hva med elevene? Og penger? -Vi er jo helt fri.
Vi drar til Paris neste uke. Nå skal jeg til monsieur Dame...
-Hva ler du av? -For et morsomt navn.
Han er snill, og han kjenner Andrew Miller.
-Andrew Miller? Hvem er det? -Jeg vet ikke.
En amerikansk komponist. De studerte sammen.
Og nå skal han ha konsert i Paris. Monsieur Dame skal anbefale meg.
Er det ikke fantastisk? Og så skal jeg hente Boubou.
Mamma sendte to fyrer i dag morges.
Jeg hadde ikke trengt å gå dit.
Overlot du Boubou alene med to fyrer?
I en by full av sadister og annet?
Du finner aldri en elsker, gamle venn.
Jeg ble født tolv minutter før deg, men ikke kall meg "gamle venn".
Hysj! Jeg kom plutselig på et tema til sonaten min.
-God dag. -Schuberts "Ave Maria", takk.
Ja. "Ave..." Schubert... Her.
Ja.
-Var det alt, søster? -Ja. Takk.
-Ha det. -Ha det.
-Hei. -Hei, mademoiselle.
Notepapirene har kommet. Beklager at det tok tid.
Men det har vært vanskelig å få orden på butikken.
Rochefort er ikke Paris. Jeg er ny her.
-Så fint det har blitt. -Jeg vil skape en musikalsk stemning.
Hvor var det nå jeg la dem... Her er de.
-Blir du ferdig til festivalen? -Barna øver hver dag.
Jeg har skrevet en sang til dem med tre stemmer.
-Hvor mye skylder jeg deg? -Tolv franc.
Kall meg Simon, er du snill.
-Er du sikker? -Etternavnet mitt er så dumt.
-Jeg heter Solange. -Solange.
Solens toner og englenes flukt...
Navnet kler deg.
-Jeg må be deg om en tjeneste, Simon. -Vær så god.
Jeg drar snart til Paris, og du nevnte på tirsdag-
-at du kunne presentere meg for Andrew Miller, komponisten.
Andy? Ja. Har ikke sett ham siden musikkhøyskolen, men vi er venner.
Etter studiene dro han tilbake til USA. Suksess, konserter,-
-berømmelse... Livet vårt tok forskjellige veier.
Flaks at han er i Frankrike. Jeg skal skrive til ham med en gang.
Han kan sikkert hjelpe deg.
Du kommer til å bli en stor komponist.
Jeg håper det.
I dag tidlig kom jeg på temaet til sonaten i f-moll.
-Vil du høre den? -Gjerne.
Nydelig. Dybde og kreativitet, det er fullt av følelser.
Jeg liker den også veldig.
-Når drar du? -Til mandag, etter festivalen.
Ikke misforstå, men da min forlovede forlot meg for ti år siden,-
-kjente jeg det samme stikket i hjertet.
-Din forlovede? -Det var derfor jeg forlot Paris.
Jeg flyttet hit for en måned siden for minnenes skyld.
-Bor hun i Rochefort? -Nei. Hun bor i Mexico.
Men det var her vi møttes. En uvanlig historie for en vanlig mann.
Min forlovede syntes navnet mitt var rart
Hun ble nok overrasket, men hun sa ikke et ord
En kveld dro hun uten et ord til farvel
Mitt blikk har ikke møtt hennes på ti år og vel så det
Hun fortalte meg i et av våre fineste øyeblikk
At hun så for seg lykkelige omstendigheter
Omstendigheter som gjør mannen stolt og kvinnen edel
Men hun nektet å bære navnet "madame Dame"
Likevel likte hun meg Jeg kalte henne min muse
Men jeg visste ikke at det var poeten som lekte
At et navn som mitt kunne plage henne slik
Det forstod jeg først da det var for sent
Jeg var en ung stilig mann og hun en ung frøken
Som uten å planlegge det hadde fått tvillingjenter
Jeg traff dem aldri, de gikk på internatskole
De kom aldri hjem fra skolen på kvelden
Noen år senere, gjennom en felles venn
Fikk jeg høre at en utenlandsk mann hadde bedt om hennes hånd
Sammen dro de til Mexico et sted
For å leve ut sin kjærlighet ved Stillehavets bredder
Og nå er jeg alene som en sviktet elsker
Jeg ville se igjen byen der vi møttes
Så flyttet jeg hit Og jeg har bodd her siden
Med mine minner skjuler jeg mitt hjerte
-Har du aldri sett henne siden? -Nei.
Kanskje hun lever lykkelig ved Acapulco. Hun elsket solen.
Her står jeg og snakker.
Jeg skal skrive til Andy. Bare han ikke har glemt meg.
Kanskje han har blitt høy på pæra?
-Pretensiøs, mener jeg. -Jaså? Nei. Andy er en klok mann.
Du kommer sikkert til å like ham.
Er klokken allerede fire?
-Ha det, Simon. -Ha det, mademoiselle Solange.
-Hun kommer nok ikke. -Ungen går ikke hjem alene.
-Unnskyld. -La henne komme forbi.
Boubou!
-Hei, Solange. -Hei.
Underskjørtet ditt synes.
Har du vært i slagsmål igjen? Du må ikke gjøre det.
-Hei, Boubou. -Der er dere jo.
-Hva vil dere ham? -Vi skal hente Boubou.
-De er venner. -Vi er her for festivalen.
-Når drar dere? -På mandag.
-Ha en fin reise. -Mademoiselle. Underskjørtet synes.
-Det har jeg hørt før. -Sur tante du har.
-Det er søsteren min. -Hun er forandret siden i morges.
-Kom, så går vi. -Jeg vil bli med dem.
-Jeg skal kjøpe lakris til deg. -Jeg vil bli med dem.
Nå får du ingen lakris.
Unnskyld.
Det går bra.
-Er du musiker? -Ja.
-Ha det. -Mademoiselle...
-Underskjørtet ditt synes. -Jeg vet det. Det gjør ingenting.
Mademoiselle...
-Kan jeg få treffe deg igjen? -Jeg vet ikke.
Jeg tror ikke det.
Kom. Her.
For en frekk fyr.
Det er jo G-moll.
I'm sorry, mademoiselle, men jeg er forelsket
-Så heldig du er -Jeg gjør så godt jeg kan
Jeg er i Rochefort for å treffe en venn
En viss Simon Dame Men like i nærheten
Jeg støtte på ei jente Hun gjør meg helt "crazy"
Hun forsvant Men kjærligheten valgte meg
Jeg måtte krysse to kontinenter
En skjebnens tilfeldighet som dette
For å forvandle livet mitt og gi det en mening
Det som skulle til Det var å dra tilbake til Frankrike
Ciao!
-Er du klar? -Vi kan ikke dra uten å si ha det.
-Hjertet mitt dunker. -Forståelig.
Hør her. Jeg har fått nok. De utnytter oss.
Jeg liker ikke Etienne. Og Bill har ikke blå øyne.
-Eventyret venter på oss. Og... -Her kommer de.
-Hva er det med dere? -Ser du ikke det? Vi drar.
Hva? Med hvem da?
-Noen sjømenn. -Ikke gråt, det er ingen vits.
-De er dumme. -Man elsker dem, men samma det.
Man tilbyr dem en stor jobb, og så drar de dagen før.
For noen sjømenn!
Sjømenn er mye morsommere enn alle omreisende til sammen
-Sjømenn er dårlige ektemenn -Men sjømenn er gode elskere
Sjømenn, venn eller ektemann De er alltid hjemmefra
Tilfeldigheter kan ordne opp, men denne gangen ble alt feil
Den kastet ut visne roser på våre ensomme hjerter
Om vår kjærlighets roser ikke lenger står i blomst
Om du foretrekker havets luft så er det ikke mer å snakke om
Vil du at jeg skal drepe deg eller at jeg dør av kjærlighet?
Du kunne ha forført meg Nesen, munnen, pannen, håret
Om dine øyne var blå kunne jeg i døden for deg gå
Om mine vakre øyne ei lenger får deg til å verke av kjærlighet
Om en sjømann har oppvartet deg Hva vil du jeg skal si?
Skal jeg stelle til en skandale? Skal jeg dø av sjalusi?
Ikke vær sint på meg For da brister jeg i gråt
Da begynner sminken å renne Jeg har alt en tåre i øyekroken
Våre turtelduer små Fly i vei, om dere må
Verken våre øyne eller ord får dere til å skjelve av kjærlighet
Fly i vei, vakre vene God reise, og hell i kjærlighet
-Ha det. -Har du tenkt deg godt om?
Vi drar fra jente til jente fra hjerte til hjerte
En dag her, en dag der, For oss er livet lett
Braque, Picasso, Klee, Miró, Matisse. Det er det som er livet.
Jaså, du. Og hva lever du av?
Du maler vel ikke i kasernen? Det går jo ikke.
Jeg har et rom i byen, et atelier.
Hver kveld sniker jeg meg ut og går dit og maler.
Neste uke drar jeg til Paris. Snart stiller jeg ut.
Om de dimmer deg. Det er problemer overalt.
Det minner meg om 1939. Det var slik det startet.
Jeg så hvordan dere spradet rundt i dag.
Vi skulle på øvelse. Tror du at jeg liker det?
Men neste uke er jeg i sivil igjen. Jeg er fri! Ikke sant, Yvonne?
-Alle menn drar herfra. -Alle?
Jeg overdriver litt. Jeg kom på en ting som skjedde meg.
Men det angår ikke dere. Du kommer til å ødelegge stolen.
-Det er vel en kjærlighetshistorie. -Hva ellers?
Det var en hemmelig forelskelse.
Jeg har ikke fortalt det til noen. Ingen har visst om det.
-Ikke engang døtrene mine. -Du snakker ofte om dem.
-Jeg vil gjerne treffe dem. -Vær stille!
Om jeg har forstått det rett, så endte det ikke lykkelig.
Min forlovedes navn var så latterlig
Navnet irriterte meg mer enn jeg kunne tåle
Så jeg forlot ham uten et ord til farvel
Det er nå ti år siden jeg knuste hans hjerte
Jeg hadde fortalt ham i en av våre fineste stunder
At jeg så for meg lykkelige omstendigheter
Som gjør kvinnen edel og mannen stolt
For Boubou var på vei, vår lille pjokk
Han var en stilig mann og jeg var en ung frøken
Og ved en tilfeldighet hadde jeg fått tvillingjenter
Han hadde ikke møtt dem De bodde på internat
Og de kom aldri hjem på kvelden
Noen år senere via en felles venn
Sa jeg til ham at en rik mexicaner
Tilbød meg kjærlighet ved Stillehavets bredder
Det var en løgn, bitter og patetisk
Og nå er jeg alene og ikke lenger ung
Jeg ville se igjen byen der min tapte kjærlighet vokste
Jeg flyttet hit med mine minner
Minner og tristhet
-Vet du ikke hvor det ble av ham? -Nei.
-Han bor nok i Paris. -Du må prøve å finne ham igjen.
Ja. Og hva het dette monsteret?
Dame. Simon Dame. Som gift hadde jeg blitt madame Dame.
-Han var en drittsekk. -Nei, pappa.
-En drittsekk. -En drittsekk med et fint etternavn.
-Madame Dame... -Det er litt morsomt.
-Jeg tok altså feil? -Jeg sa ikke det.
-Ok. Skal vi gå? -Det er vel figurativt?
Jeg sa jo det. Det er mitt eneste figurative bilde.
Blir du med? Jeg skal vise ham portrettet.
Jeg har stilt det ut hos Guillaume, kunsthandleren.
-Jeg kan ikke. -Du bryr deg ikke.
-Det vet du at jeg gjør. -Ok. Ha det.
-Ha det. -Ha det.
-Hei, mamma. -Hei.
-Hei, bestefar. Hei, Josette. -Hei.
Hva er det? Du har grått? Jeg kan se det.
-Hei. -Hei.
-Jeg liker hatten din. -Jeg også.
-Har du ingenting å fortelle? -Jeg har møtt mannen i mitt liv.
-Ellers, så jobber vi. -Har ikke sett Delphine på tre dager.
Vi jobber, sa jeg jo. Til neste uke drar vi til Paris.
Jeg skal jobbe på konserthuset og Delphine på operaen.
-Vi vil ikke visne bort her. -Dere er store nok til å velge selv.
Dutrouz har rett. Det er alltid krig et sted.
-Hvorfor må de absolutt slåss! -Jeg glemte lua mi.
-Hei, Maxence! -Hei!
-Hvem var det? -Maxence.
En kunstner som gjør militærtjeneste. Boubou!
Gå ned! Du får ikke gå på bordene når vi har folk her.
For en unge.
-Skal du gå? -Ja, jeg skal hjem. Ha det.
Kom og spis i morgen. Dutrouz kommer.
-Hvem er Dutrouz? -Kjenner du ham ikke?
En venn av bestefar. De hadde ikke møttes siden 1924.
-Da ses vi i morgen. -Ja. Vi ses.
-Der er dere igjen. -Ha det.
-Mine herrer. -Søsteren din er sjarmerende.
Hun er datteren min.
Jeg fikk tvillinger med en mann.
-Og så fikk jeg Boubou. -Med en annen mann.
-Oppfør deg, jeg er ikke på humør. -Ikke vi heller. Vi er i trøbbel.
-Jaså? -Jentene har dumpet oss.
De vi var sammen med i dag tidlig. De pleier å ta et bra nummer.
-Den store eksotiske dansen? -Nemlig.
-Så nå sitter vi i klisteret. -Vi har ingen eksotiske dansere her.
-Noe annet er like bra. -Kan døtrene dine hjelpe oss?
-Ikke regn med det. -Kan de danse?
Delphine danser. Solange skriver mest musikk.
De går nok ikke med på det. Det er jeg sikker på.
Og de vil ikke visne bort her. Neste uke drar de til Paris.
-Hva vil dere ha å drikke? -Hvitvin? To glass hvitvin.
-Vi kan jo spørre dem. -Hvorfor ikke?
Ja. Den som intet våger...
Herregud.
Det er en av Boubous narrestreker.
-Der er hun. -Er hun den ideelle kvinnen din?
Jeg kjente en ung kvinne som lignet litt på henne.
Hun var danser. Dette var for 40 år siden.
Men hun var brunette med kort hår.
-Da lignet hun jo ikke. -Egentlig ikke.
Hun har noe som minner om henne. Men her er det ingen som ligner.
I Rochefort finner du ingen som henne.
Jeg har lett etter henne overalt Over hele verden
Fra Bali til Lima over hele Stillehavet
Fra skyene over øyene helt ned i dalene
Jeg har lett etter henne overalt og overalt har jeg håpet
Det faktum at hun finnes gjør henne unik
Bare det at hun er der gjør henne mer attråverdig
Blant tusen nakne jenter i tusen ville drømmer
Jeg har reist jorden rundt Jeg har lett overalt
Er hun langt herfra, eller er hun like ved?
Det vet jeg ikke ennå, men jeg vet at hun finnes
Er hun en fiskerdatter?
Eller en prinsesse? En stjerne på det hvite lerret?
Eller en enkel blomsterhandler?
Jeg vet at hun blir min en dag
En, to, tre, fire.
-Veldig bra. Takk for i dag. -Ha det.
-Jeg har truffet mannen i mitt liv. -Hvor?
-På gaten. -Fortell.
Jeg fulgte Boubou hjem fra skolen Han oppførte seg som en liten lømmel
Midt på gaten begynte han å skrike Og slengte skolevesken i sinne
Midt på gaten omringet av sykler Mens seg samlet opp blyanter
Plutselig en hyggelig stemme Det var en flott kar
Hans stemme berørte mitt øre som en vind
Det var som en biesverm surret rundt meg
Blikkene våre møttes og jeg ble fanget
Jeg er forstenet, som forhekset
Mørk og skarp, slik jeg liker Et smil og noen grå hår
I en hårmanke verdig en poet En sonat runger i mitt hode
Lenge holdt han blikket mitt fanget med sitt
Vi var som forhekset begge to
Boubou venter, biler kjører forbi
Og langsomt foreviges vår idyll
Men vi må gå, selv om jeg ikke vil Han gjør seg klar og sier
Med sin myke stemme: "Underskjørtet synes"
Det var alt
Er han nær eller langt borte? Er han i Rochefort?
Jeg kommer til å finne ham, for jeg vet at han finnes
Hjertet er sterkere enn fornuften
Ingen kan motsette seg kjærlighetens lover og regler
Og det gjør heller ikke jeg
Han var nok en utlending eller en turist
Jaså? Hadde han en aksent? Hadde han et kamera?
-Hvorfor skulle han være amerikaner? -"Utlending" sa jeg.
-De er ikke alle fra USA. -Nei, men ofte er de turister.
Herregud. Tenk om det er han?
-Det er jo Jules og Jim. -Hei.
-Dere igjen. Kjenner du dem?
-Ja, vi har møttes. -Ikke stå der. Jeg fryser.
-Hva vil dere? -Deres mor, Yvonne...
-Det holder. -La ham snakke ferdig.
Deres mor sa dere skulle til Paris neste uke.
-Og at dere trengte skyss dit. -Unnskyld?
-Vi kan gi dere skyss. -I lastebilen deres?
-Vi har soveplasser. -Det ante meg.
-Vi mener det. -Ja da.
-Ok. Var det noe mer? -Vi har et forslag til dere.
-Men ikke her i gangen. -Ok. Ta med dere stolene.
-Nå? -Forklar. Det var jo din idé.
-Det er du som er sjefen. -Vi har god tid.
Ok. For å piffe opp standen vår på festivalen i morgen-
-tenkte vi... Det var Bills idé.
Vi tenkte at dere kunne framføre et nummer. Noe morsomt.
-Et nummer? -De tror vi er strippere.
-Det tror de. -Artistene våre trakk seg.
-Derfor trenger vi... -Erstattere.
-Nettopp. -Er dere interessert?
Ikke så veldig, men vi skal tenke på det.
-Vi har mye å gjøre akkurat nå. -Var det et "ja" eller et "nei"?
-Hva synes du? -Vi vil ha noe morsomt.
Du gjentar deg selv.
Noe i denne stilen?
I Hamburgs havn, på regnvåte brosteiner
Tre sjømenn og kjærligheten Fire fortapte sjeler
Fire på festhumør, når tre kvinner og penger
Treffer de villfarne på den regnvåte gaten
I Hamburgs havn, tre sjømenn fra Java
Snakket om kjærligheten Som om den fantes
Som om til den prisen, jentene i Hamburg
Skulle til sjømennene fra Java gi den store kjærligheten
Likte dere det?
-Det er jo dystert. -Og gammelt.
Sjømenn og damer. Jeg er lei av det.
Ok, vi tar poenget. En annen sang, Solange.
Vi er tvillingsøstre, som få Astrologisk likeså
Do-re-mi-fa-do-si Si-do-re-mi-mi-mi-si-la
Vi er smarte jenter Og oppfinnsomme også
Re-mi-fa-sol-re-do Do-re-mi-fa-fa-do-si
Gi oss lykke og inspirasjon
Tilføy litt hjerte og geni
Sterk som livet og gleden
Gi oss sanger med gnist
Hva vil dere ha for dans? Klassisk eller moderne?
Skal det være gamle dagers romantiske dans?
-Vil dere ha Mozart? -Eller Stravinskij?
-Vil dere ha Johan Sebastian Bach? -Eller Bogoslovskij?
Louis Armstrong, Ellington?
Count Basie eller Hampton?
Eller vil dere høre noe
Av Michel Legrand?
-Lovpris kjærligheten -Syng med følelse
-På dagen skal vi synge -På natten skal vi danse
Dans av glede Lovpris livet og alt det vakre
-Fyll oss med glede -Gi oss inspirasjon
La oss nyte solens skinn La oss le av glede
Vi skal male og lyse opp byen
Med vår brennende glede
Hvorfor motsier du meg? Hvorfor avviser du min lidenskap?
En dag blir du min, for din skyld dramatisk jeg skal bli
Hvorfor Stillehavet? Hvorfor lyve om en mexicaner?
Du skal vel ikke gå her og gråte hver dag?
Hvorfor avviste jeg kjærligheten?
En så sublim harmoni som hun uttrykker her
Do-la-si-do-sol-si-la-la-do-do-fa-fa
Hvor er de vakre hender
Som disse noter har skrevet
-Jeg må straks... -Er alt håp ute?
Får jeg aldri se henne igjen?
Hvorfor søke kjærligheten ved Stillehavets bredder
Når man kan finne den ved Atlanteren
Kunstneren som flykter fra den offisielle kunsten
Og akkurat da, ved en tilfeldighet
Gjenfinner jeg min kjærlighet samme dag som jeg drar
Inderlighet, kjærlighet
Inspirasjon og livets lykke
Inderlighet, kjærlighet
Inspirasjon og livets lykke
Inderlighet, kjærlighet
Og livets lykke
Inderlighet, kjærlighet
Inspirasjon, lykke og livsglede
LØRDAG MORGEN
-Hei. -God morgen.
-Er du alene? -Boubou er på skolen. Bestefar sover.
-Drar du? -Ja, jeg har perm.
Jeg drar hjem til Nantes. "Perm-a-Nantes".
"Permanent". Så morsom du er.
-En øl, takk. -Ja.
Jeg er tilbake mandag morgen. Så pakker jeg og forlater Rochefort.
-Hei. -Hei.
En kvinne har blitt partert Ikke langt fra slottet
I morges fant man i en kurv Pélagie Rosiers kropp
En tidligere danser på "Les Folies Bergères"
Hun var 60 år Og gikk under navnet Lola-Lola
Hun trollbandt publikum Hun ble invitert til alle premierer
Etterforskningen har startet, men politiet holder tett
Spørsmål stilles, personer avhøres for å finne den skyldige
-Sier navnet Lola-Lola deg noe? -Jeg kjenner ingen danserinner.
Her kommer Josette.
-Hei. -Så lang tid det tok.
Politiet stoppet meg ved skolen da jeg fulgte din sønn
De lette etter en sadist, "en metafysisk galning"
Folk sa han var en feig usling At drapsvåpenet var sag eller øks
Monsteret hadde partert kvinnen og ordnet bitene nøye
-I rekkefølge, med føttene først -Slutt! Så forferdelig
Det sies at utredningen går framover, at vi ikke må bli redde
Jeg skal ta en titt, så tar jeg toget
Han skal ha perm i Nantes...
-Vi ses på mandag -Ha en fin reise
-For en grusom morder -Men han var veldig ryddig
-Ikke stå her, vær litt behjelpelige -Vi vil ikke
-Dere kommer for nær -Ikke tving oss til å slå dere
-Det var blod helt til hit -Det var en gammel dame med hvitt hår
-Det er helt enkelt forferdelig -Jeg liker bare blondiner
Så snilt sagt, monsieur
Ikke bli sint Jeg liker bare blondiner
Men jeg kutter deg ikke i biter fordi du har rødt hår
-Skulle du være sadisten? -Nei. Hva med deg?
-Jeg underviser musikk -Selv maler jeg abstrakt
Men jeg har en konkret visjon Jeg leter etter den ideelle kvinne
Så jeg malte henne hjemme Kom selv og se
-Så kan vi bli bedre kjent -Ja da, Maxence
-Hvordan vet du hva jeg heter? -Min mor nevnte deg
Jeg så deg på kafeen Jeg heter Solange Garnier
-Du er tvillingsøsteren -Vær nå litt spirituell
-Hvor skal du nå? -Jeg skal ta toget til Nantes
Jeg har "perm-a-Nantes" Men du ler ikke av det
-Spøken din var litt dum -Dra dit pepperen gror
Så synd, ha det, Solange
Unnskyld, men siden i går har jeg forgjeves lett
-Etter en som selger piano -Det kjøper jeg ikke
En kunstner er hva jeg er Piano er ikke min greie
Jeg liker musikk, men det hindrer meg ikke i å like malekunst
Jeg skal si deg min mening, du har vært veldig heldig
Nå må jeg løpe Toget mitt går snart
Jeg skal ha to dager med perm i Nantes
Han har "perm-a-Nantes" For en morsom vits
Unnskyld, mademoiselle, Jeg er kriminell
Jeg har vel ikke skadet deg?
Nei, men om du har hastverk
-Da skal jeg ikke bry deg -Jeg vil ikke være til besvær
Jeg leter overalt etter en viss Simon Dame
En venn som selger piano
-For et latterlig navn -Han er en kjempefin mann
-Men jeg må le likevel -Det er uvesentlig
Navnet betyr ingentig, det ei noen skjemmer
Ser jeg dum ut, betyr det ingenting
Ligner jeg en høne Kommer det av alt stresset
Men i bunn og grunn er jeg snill
Oi, jeg holdt på å glemme Din venns pianobutikk
Først til venstre, så to ganger til høyre
-Ha det, monsieur -Jeg takker for din hjelp
-Ha det, mademoiselle -Nå må jeg gå, jeg har en avtale
-Hei, lille venn. Hva er dette? -Bare et lite hull
-Hva er dette? -Våre scenekostymer
Nydelige kjoler
-Gi meg dem, la meg få se -De passer nok, skal du se
-Så fine -Jeg vil spise
Vi skal gå, bare vent litt
-Ser vi ikke ut som tøser? -Det hadde jeg ikke tenkt på
God dag, monsieur Dame.
-Hva kan jeg hjelpe deg med? -Husker du meg ikke?
Jeg må erkjenne at...
Andy! Dette er utilgivelig.
Særlig siden jeg ofte tenker på deg, jeg skrev til deg i går.
-Har jeg forandret meg så mye? -Ikke i det hele tatt.
Men jeg forventet ikke å se deg her etter alle disse årene.
-Ti år? -Ja. Ti år.
Det er fint her. Det er rolig.
-Bor du alene? -Ja.
-Og Yvonne? -Hun kom aldri tilbake.
-Men hva skyldes denne æren? -Jeg skal spille i Europa.
I går var jeg i Paris, og da tenkte jeg på deg.
De sa du hadde flyttet hit, så da dro jeg hit.
-Det er fint å se deg igjen. -Ja.
Jeg beundrer arbeidet ditt. For en suksess. Fantastisk.
Men det forbauser meg ikke. Det var tydelig helt fra starten.
-Du visste hva du ville. -Det stemmer.
Som ung ville jeg erobre verden
Jeg var forelsket i partitur
Pianoakkorder fikk meg til å leve
For et fortissimo hadde jeg ofret mitt eget liv
For en symfoni hadde jeg solgt min bror
For en melodi hadde jeg forrådt min far
Jeg tenkte kun på musikk helt fram til i dag
Hvem hadde noen sinne kunnet forføre meg?
Jeg har oppnådd alt jeg kunne ønske meg
Suksess, talent, penger i overflod
Jeg blir prist og hyllet
Jeg blir fratatt min menneskelighet Dumheten gjør meg nedstemt
Jeg ville heller ha kjempet for noe genuint
For litt ømhet hadde jeg ofret alt
Jeg har savnet kjærlighet, men nå har jeg funnet den
Det skjedde da en ung kvinne krysset min vei
Er hun langt unna, eller er hun like ved?
Jeg har ikke sett henne igjen, men jeg vet at hun finnes
Er hun puritaner? Er hun en gledespike?
Hennes dyd betyr ingenting for meg, for jeg er artist
Og kjærligheten har sine egne regler
Du er altså skuffet og forelsket.
Nei, ikke skuffet. Bare rolig og lykkelig.
Rolig, lykkelig og forelsket... Blir du i Rochefort?
Jeg har konsert i Paris i morgen, men jeg kommer tilbake neste uke.
Jeg må finne den kvinnen.
-Kanskje du kjenner henne? -Det er mange jenter her.
Ok, ok...
-Du sa du hadde skrevet til meg. -Ja, angående en ung venninne.
En av beundrer av deg, en komponist. Hun vil gjerne møte deg.
-Kan du hjelpe henne? -Elsker du henne?
-Kanskje. -Er hun vakker? Bra.
-Jeg er så glad for å se deg. -Hør her. Si meg hva du synes.
Merkelig. Jeg har hørt den før.
-Er det ikke vakkert? -Veldig.
Jeg har hørt det før. Men hvor?
-Så rart, hvor er sonaten? -Den lå i salongen i dag tidlig.
Jeg la den her, mellom brillene og leppestiften.
-Hei. -Her er Subtil Dutrouz.
Kjenner du alle? Bare sett deg.
Nei, jeg har ikke truffet frøknene.
Det er tvillingjentene mine.
-Jeg har møtt deg før... -Det hadde jeg husket.
Jeg har sett deg, med mindre det finnes en som er helt lik deg.
-Delphine er danser. -Jeg tok nok feil.
Solange vet alt om pianoer. Men du kom i grevens tid.
Ta kniven, Subtil. Du kan kutte opp kaken.
-Jeg vet ikke hvordan man gjør det. -Skaper du deg?
-Jeg skal gjøre mitt beste. -Vær så god, Dutrouz.
-Maxence er ikke her. -Han har reist til familien.
Han sa: "Perm-a-Nantes".
-Jeg lo godt av den. -Den er dum.
-Hvem er denne skøyeren? -En maler og poet.
Han maler portretter.
-Han som elsker meg? -Det vet bare Herren vår.
Skål for kjærlighet og suksess.
Skål. Thessaloniki, husker du det? Da vi møttes i flyforsvareret.
Vi møttes på havnen i Cherbourg.
Han ble kastet ut av en bar, sørpe full.
Slik kan det gå av og til, når pengene ikke strekker til.
-Jeg hadde drukket. -Ikke pille nese.
-Jeg gjør som jeg vil. -Henden på bordet, og sitt stille.
-Jeg har sett deg. -Nei, nå må du glemme det.
Kan vi få slutten på historien?
I Cherbourg var jeg deprimert. Så mye gråt.
Etter all tid til sjøs på en båt.
Jeg kjente en frisør i Cherbourg. Aimé, gift med Desnoyer.
En enke fra Tours. Nei, fra et annet sted.
En tidligere danser, med barn, men ingen mann.
Jeg kjenner henne ikke.
-Hun kom fra Nantes. -Kan jeg få jordbæris i morgen?
Ja, men vær stille.
Middagen vår mangler noe morsomt.
Kan vi ikke få høre hva dere skal spille i morgen?
-Vi har jo ingen musikk. -Og jeg føler meg nedstemt.
Jeg har ikke sett kostymeklærne.
Jeg skal ikke på festivalen.
Jeg kan ikke forlate kafeen.
-Dutrouz, skal du dra alt? -Man må kjenne sine begrensninger.
Vi må også gå, vi skal opp tidlig.
Bare sitt, vi drar inkognito.
-God kveld. -Ha det.
-Ha det. God natt. -Ha det.
-Boubou sover, han var så trøtt. -Han drakk en hel flaske, så søtt.
Ole Lukkøye tok feil. Han fylte Boubou med champagne.
-God natt, mamma. -God natt.
-Ha det. -God natt.
-Ha det. -Ha det.
Hvordan skal jeg få med meg denne her?
SØNDAG
Kjør! Kjør! Kjør i luften!
Uten stans, uten bekymringer. Vi har noe for alle!
-Et øye er større enn det andre. -Nei.
Jeg har mistet en hanske.
-Det er deres tur. -Men jeg har jo mistet hansken.
Fort dere.
Nå har vi gleden av å presentere
Her kommer de: søstrene Garnier!
Da sommeren tok slutt
Da ferien var over
Da tristheten sank inn
Da kan man bare sukke tungt
Men for å få en ny sommerdag
Når vinteren har slått rot
Og når hjertet har fryst til is Da må man elske
Elske livet og blomster Elske latter og gråt
Elske dagen og natten, Elske sol og regn
Elske vinter og vind, Elske byen og vår jord
Elske havet og ilden, Elske jorden og være glad
Når kjærligheten har tatt slutt
Når hjertet har dratt sin kos
Til landet der ingenting finnes
Kan man bare være trist
Men for å vekke kjærligheten til liv
Om hjertet er tomt og tungt
Om kjedsomhet tynger ens liv Må man elske
Elske livet og blomster Elske latter og gråt
Elske dagen og natten Elske sol og regn
Elske vinter og vind Elske byen og vår jord
Elske havet og ilden Elske jorden og være glad
-Når gleden kommer tilbake -Når hjertet har slått seg til ro
I den store kjærligheten
Er hver dag som en sommer
Og når gleden kommer tilbake
Når sommeren starter på nytt
Når kjærligheten stråler Da må man synge
Lovsyng livet og blomstene Lovsyng latter og gråt
Lovsyng dagen og natten Lovsyng sol og regn
Lovsyng vinter og vind Lovsyng byen og vår jord
Lovsyng havet og ilden Lovsyng jorden og vær glad
Lovsyng livet og blomstene Lovsyng latter og gråt
Lovsyng dagen og natten Lovsyng sol og regn
Lovsyng vinter og vind Lovsyng byen og vår jord
Lovsyng havet og ilden Lovsyng livet
Lovsyng blomstene Lovsyng latteren
Lovsyng all gråt Lovsyng havet
Lovsyng ilden Lovsyng jorden og vær glad
-Jeg har scenskrekk. -Men det gikk bra.
Greia bak har løsnet.
En fyr vil snakke med deg. Med Delphine.
-Hvem da? -Jeg vet ikke.
-De klappet i hvert fall. -Det var ikke eksotisk, men fint.
-Vær så snill. -Finn de eksotiske danserne, da.
-Jaså, er det deg? -Er du skuffet?
Ja.
Jeg så nummeret ditt. Fint. Du har gjort framskritt.
-Var det noe mer? -Jeg kunne gjøre deg til stjerne.
Bli med meg til Paris. En vakker jente som deg...
-Trenger en fyr som deg. -Jeg liker at du er så skarp.
-Jeg vil ikke se deg igjen. -Det kommer du til å angre på.
Fortell om kunstneren min.
Han er på øvelse i Tyskland, takket være meg.
-God kveld. Mine herrer. -God kveld.
Hei!
-Delphine, søsteren min. -God kveld.
Det var fantastisk. Jeg mener det.
-Drar dere i morgen? -Ja. De skal gi oss skyss.
Jeg traff Andy i går. Han tenkte på meg og kom hit.
Han drar tilbake til Paris. Men han forelsket seg her.
Det er en lang historie.
Jeg fortalte om deg. Du kan besøke ham i Paris.
Tusen takk. Du er veldig snill.
Det var så lite.
-Ok. Ha det, mine herrer. -Ha det.
-Ha det.
Lykke til.
-Er dere fortsatt her? -Forstyrrer vi?
Ja. Vi vil skifte. Snu dere bort.
-Vi har noe å fortelle. -Få høre.
Kan man trekke for denne?
Vi venter.
-Etienne og jeg elsker dere. -Det gjør vi også. Ikke sant?
-Ja visst... -Gi meg jeansen min.
-Ja, av kjærlighet. -Hva mener du?
-Vi elsker dere. -Hva?
-Kort sagt, vi vil ligge med dere. -Hva?
-Ja, vi elsker dere jo. -Det er derfor dere vil kjøre oss.
Da tar vi heller toget.
Dere er ikke særlig forståelsesfulle.
Vi forstår hvor dere vil med dette.
Alltid samme vise, samme bagatell
Fyrer som sleper meg til sitt hotellrom
Aldri noe "Jeg elsker deg" Aldri "Jeg venter på deg"
Aldri noen vakre dikt Slik det var i gamle dager
-Hvorfor... -Alltid samme vise, samme eventyr
Alltid sier de at ingenting varer Hvorfor?
Aldri noen følelser Aldri romantikk
Aldri store ord Aldri storslagen lyrikk
-Hvorfor? -Menn som haster videre
Menn som drar når dagen gryr Hvorfor?
Alltid kjærlighet som dør Som ild uten glød
En kjærlighet som sitter fast mellom to stoler
Hvorfor oppvarte oss? Hvorfor ville gå til sengs?
Hvorfor er bryllup alltid så utenkbart?
-Hvorfor være så sure? -Hvorfor kjefte oss ut?
Hvorfor ikke avslutte med et kyss?
Ok.
-Drar vi sammen i morgen? -Om dere oppfører dere.
-Vi skal prøve. -Da kommer vi.
-Vi ses her i morgen klokken tolv. -Vi ses i morgen.
-Alltid samme vise -Alltid blir vi dumpet
-Alltid får vi nei -Og aldri får vi ja
-Og alltid de samme løftene -Og samme morgendag
-Vi har ikke en sjanse -Nå ser vi dumme ut
Hvorfor?
MANDAG MORGEN
-Posten. -Hei.
Fort dere. Dere kommer for sent.
Skynd deg, Boubou.
-Fort. -Ha det, mamma.
Ha det.
-Hei, Yvonne. -Hei på dere.
-En kaffe. -To.
Drar dere allerede? Skal jentene bli med?
-Vi skal møtes her klokken 12. -Vær forsiktige.
-Gikk det bra på festivalen? -Ja.
-Hva med jentene mine? -En triumf.
Det står om dem på førstesiden. Med bilde.
"Søstrene Garnier fortjener et palass."
Hva mener de med det?
-Jeg forstår ingenting. -Ikke jeg heller.
Se, det er Dutrouz!
"Sadisten hadde gjemt mordvåpenet hjemme."
Dutrouz? Uten "z". Han blir nok sur når han får se det.
-Om han får beholde hodet. -Dutrouz. Tenke seg til.
Nå går vi. Vi må til hotellet, tilbake hit og så laste bilen.
Dutrouz. Han som ikke ville kutte opp kaken.
-For en luring. Yvonne. -Yvonne.
Ha det. Ha en god reise.
Kom innom om dere kommer tilbake. Ha det.
Ja, dette er fæle greier.
Dutrouz. For en drittsekk.
11.30? Herregud. Solange!
-Jeg skal ha time. -Nei, det er stengt!
-Hvem var det? -Dumont-jenta.
-Så tidlig? -Klokken er 11.30!
Jeg glemte å avlyse timen. Vi blir aldri ferdig til 12.
Og jeg må hente Boubou. Hvordan skal jeg rekke alt?
Jeg sier ha det til mamma mens du henter Boubou.
-Hva leter du etter? -Sonaten. Jeg kan ikke finne den.
-Det er en katastrofe. -Du kan den jo utenat.
Ja, men det irriterer meg.
-Tenk om de virkelig elsker oss? -Hvem da?
-Lastebilsjåførene. -Jeg vet ikke.
-De er søte. -Ja.
-Og utlendingen din? -Borte. Kanskje det var en drøm.
-Og maleren din? -Han er i Tyskland.
-Venter du noen? -Nei, men nå er vi sent ute.
Solange. Du må bli med meg.
-Jeg? Hvor da? -Til butikken.
Andy har kommet tilbake og venter på deg. Med en gang.
Men vi er så sent ute, og jeg må hente lillebroren min på skolen.
-Hei, mademoiselle. -Hei. Du kan jo hente Boubou.
-Det hadde vært til stor hjelp. -Selvsagt.
Spør etter Boubou. Han har rødt hår.
Jeg kan ikke gå dit. Jeg er for nervøs.
-Jeg får treffe ham i Paris. -Gå dit nå.
-Ja, bare gå. -Jeg skjelver.
-Ok. Ha det, mademoiselle. -Ha det, monsieur.
Ha det.
-Hei. -Hei.
-Har du sluttet å hilse på meg? -Maxence!
Du ser så annerledes ut som sivil.
Jeg har dimmet. Nå skal jeg leve.
Tenk at de lot deg gå med alt som skjer.
-Hva da? -Det går jo dårlig overalt.
At Dutrouz er pessimist kan jeg forstå, men du?
Dutrouz? Apropos ham, les dette.
Det var han som var sadisten. Sjalusidrama.
Han var ulykkelig forelsket i 40 år, men tenk å partere henne i biter...
Hun tok for mye plass i livet hans.
Dutrouz... Nei, nå må jeg dra.
-Til Paris? -Ja.
Kanskje du treffer jentene mine der.
Jeg traff en av dem her om dagen. Solange.
-Og den ideelle damen? -Det får bli neste gang.
Jeg har latt bildet henge her. Se på det når du vil.
Ha det, Yvonne. La meg gi deg et kyss.
Ha det, Maxence.
-Hei, mamma. -Så dere drar altså?
-Ja. Det er på tide. -Kommer ikke Solange hit?
Jeg kommer for oss begge to.
-Og dere henter ikke Boubou. -Det går bra.
Solanges venn, monsieur Dame, har gått dit.
-Hva sa du? Monsieur Dame? -Simon Dame.
-Et tåpelig navn, men han er snill. -Jeg må gå.
-Bestefar sover. Vent her. -Jeg kan ikke.
Jeg må jo dra. De venter på meg.
-Jeg er straks tilbake. -Yvonne!
Avisen min! Hører du meg?
Jeg glemte vesken min. Ha det!
Er det noen der?
-Utlendingen... -"Utlendingen"?
-Er det du som er Andy? -Ja.
-Hvor fant du partituret? -På gaten.
-Jeg har lett overalt etter det. -Og jeg har lett etter deg.
-Boubou! -Yvonne!
-Simon. -Yvonne. Var det fint i Mexico?
Ja, Simon. Veldig fint.
-Hvor skal du? -Til Paris.
Bli med meg. Jeg kjøre til Paris på fire timer.
-Jeg har ikke hastverk. -Glem kunstneren.
Jeg drar til Tyskland om jeg må.
-Lykke til, da. -Nekter du å gi meg adressen hans?
Han er i Paris-"en liten by for de som elsker hverandre høyt."
Så du støter sikkert på ham i en av de store boulevardene.
-Fort deg. -Er ikke Solange her?
-Synd for henne. -Vi skulle jo møtes klokken 12.
-Den er snart halv ett. Sett deg inn. -Vent litt. Der er hun jo.
-Nei, det er Josette. -Vent på meg.
Kan jeg bli med? Jeg vil se hovedstaden.
Vi drar fra by til by Over elver og daler
Vi er omreisende Det er på veiene vi bor